I ett sagornas land-
-vilar ett kungadömes öde på en ynglings axlar.
Hans namn är Merlin.
Såg du det där?
Det är en som kastar pinnar...
Vad är det? Här är det din födelsedag, med jonglörer och akrobater!
- Det måste vara en hemsk börda... - Jag är inte så lättimponerad.
- Jag ser fram emot det. - Så är du också ett stort barn.
- Jag är smartare än du... - Jag hör nog!
Har du tappat något, Geldred?
Jag hittar inte vår särskilda gåva åt prinsen!
Jag tog mig friheten att själv ombesörja frakten.
Vi måste se till att det här blir ett firande prinsen aldrig glömmer.
Rådet vill höja skatten, men folket har svårt som det är.
Inte ska vi prata om hovets angelägenheter i dag.
Tror du att jag skulle glömma att det är årsdagen av din födelse i dag?
Jag förmodar att det finns planer på ett lämpligt firande i afton.
En festmåltid...och lite underhållning.
- Jag berättar om det i morgon. - Struntprat.
Skulle jag missa min sons födelsedag?
Jag behöver en frivillig. Prins Arthur, nu har ni tillfälle-
-att demonstrera er legendariska tapperhet. Accepterar ni utmaningen?
Givetvis.
- Är det verkligen riskfritt? - Nej, men jag kan knappast vägra.
- Lugn, ers höghet. Jag missar aldrig. - Skönt att höra!
Där ser du, det var ingen fara.
Om ett partimmar verkar sömnmedlet på äpplet.
Prinsen kommer att bli försvarslös. Då slår vi till.
- Så du var inte det minsta rädd? - Nej. Jag är en krigare.
Då lär man sig kontrollera sin rädsla och...
Du såg i alla fall rädd ut.
Skönt att se far ha så roligt.
Men han blev tystlåten mot slutet. Jag går till honom.
- Du kan knappt stå. - Säger du att jag är full?
- Nej, men du borde inte gå omkring. - Och varför inte då?
För att du inte har några byxor på dig.
Bra observation.
Vakter!
Farväl, Arthur Pendragon.
En ynkrygg som du kan inte dräpa min son.
Har du något att säga din son innan jag dödar honom?
Far...?
Nej... Vakter!
Stanna hos mig.
Vakter! Någon! Vi behöver hjälp.
- Min tid är inne. - Nej, du får inte dö.
Du kommer att göra mig stolt, som alltid.
- Du kommer att bli en stor konung. - Jag är inte redo.
- Du har varit redo länge. - Nej! Jag behöver dig.
Jag har inte varit någon vidare far.
- Jag satte plikten främst. Förlåt mig. - Säg inte så.
Men du ska veta en sak, Arthur.
Jag har alltid älskat dig.
Gaius...
- Kan du behandla honom? - Hjärtat träffades. Han blöder inuti.
Det måste ju finnas någonting du kan göra.
Det är tyvärr bara en tidsfråga.
Jag beklagar, Arthur.
Vi har spårat mördaren till Wenham i kung Odins rike.
Han anlitade mördaren för att hämnas sin sons död.
Du finns i våra tankar, Arthur. Om jag kan göra någonting...
Jag sätter stort värde på ditt stöd. Tack ska du ha.
- Vad nytt om min far? - Ingen förändring.
- Varför gör inte Gaius nånting? - Det finns inget han kan göra.
Är det så man välkomnar en gammal vän?
- Jag väntade dig inte. - Jag kommer med goda nyheter.
Bättre än vi hade kunnat hoppas.
Uther har blivit dödligt sårad. Han ligger på sin dödsbädd.
Enligt Gaius har han bara ett par dagar kvar.
Jag hoppas att mitt ansikte hemsöker honom.
- Hur är det med Arthur? - Han är helt förkrossad.
- Vi slår till medan han är sårbar. - Med Uthers död försvagas kungariket.
Vi måste välja våra tillfällen noga.
Vem vet vilka möjligheter som väntar?
Jag uppskattar allting du gör för honom.
Jag gör det för din skull.
- Arthur... - Jag klarar inte att se honom dö.
Jag har så mycket kvar att säga.
Han får inte dö.
- Vad är det som står på? - De håller en vaka för din far.
Folket visar sin sorg.
De beter sig ju som om han redan vore död.
De förbereder sig på det värsta.
De kan ge upp hoppet, men det gör inte jag.
Det är svårt att acceptera, men...
Det finns ingenting att göra.
Det finns ett sätt att hela far.
Hurdå?
Med magi.
- Planerar Arthur att använda magi? - Han är desperat.
- Säg inte att du tänker göra det... - Jag skulle ljuga om jag sa nej.
Du får inte riskera att avslöja dig.
Arthur kände inte igen mig som 80-åring förra gången.
Förra gången du lade en föråldrings- besvärjelse blev du nästan avrättad!
Skulle Uther tacka dig om du helar honom? Han låter snarare hänga dig!
Uther kommer aldrig att ändra sig.
Men om Arthur låter sin far helas förändras hans inställning för alltid.
Du vet mycket väl att trolldom är riskabelt.
- Fungerar det, slipper jag gömma mig. - Och om inte?
- Jag kan inte låta dig göra det. - Försök inte stoppa mig.
För det kan du inte.
Det är ett farligt spel du spelar.
Det har jag gjort ända sen jag först kom till Camelot.
Nu kanske jag kan ändra på det.
Nå? Hade han något nytt att säga?
Han har hört talas om en trollkarl som bor i skogen Glaestig.
- Gaius tror att han kan hjälpa dig. - Visar han mig dit?
Han har sagt allt han vet. Vi får hitta honom själva.
Om du vore hg, och det var dm far...
Skulle du använda magi för att rädda honom?
Jag skulle göra vad som helst.
Gör i ordning hästar och utrustning. Vi rider i gryningen.
Arthur... Vad nytt om din faders hälsa?
- Inga förbättringar. - Du har fått en idé.
Jag ville inte gå bakom ryggen på dig.
Jag tänker använda magi för att rädda far.
Det avråder jag bestämt ifrån. Det var magi som orsakade din mors död!
- Du kan inte göra det. - Vill du hellre se min far dö?
Hans tid kanske är inne.
Magi har orsakat lidande för oss båda, men jag kan inte bara låta honom dö.
Jag har bestämt mig.
Det här ser ju ut som en kolmakares stuga.
Man kan ju inte försörja sig på magi.
Det är nog många trollkarlar som jobbar i träkolsbranschen.
Kommer du med in?
Vi ska inte överväldiga honom. Han får nog inte besök så ofta.
Jag har aldrig mött en värre räddhare. Tjut som en flicka om något händer.
Ingen fara, du kommer att höra mig.
Hallå?
Är du säker på att vi har kommit rätt?
Bergsäker. Han är nog tillbaka snart.
En sån gamling kan inte ha gått långt. Du får lov att vänta därinne.
- Vad smög du iväg för? - Jag måste kissa.
Om du inte vill titta på, så gå in och vänta.
- Varför skulle jag vilja titta på? - Där är hyddan...!
Gör dig hemmastadd.
- Du... - Vi möts igen, Arthur Pendragon.
- Har du kommit för att döda mig? - Nej.
- Jag råkade ha sönder en kruka. - Du har alltid varit en klumpeduns.
Om du inte vill döda mig, varför är du då här?
Inte för att krossa min favoritkruka, väl?
Hade jag vetat vem du var vore jag inte här alls.
Jag trodde att du tänkte be mig hela din far med magi!
- Hur visste du det? - Jag vet mer än du kan föreställa dig.
Med tanke på din avsky för min far kom jag väl hit i onödan.
Tro inte att du vet vad jag tänker!
Hjälper du mig då?
Ber du mig att rädda en man som skulle låta avrätta mig?
Jag vet vad jag begär, men du är fars enda hopp.
Du får vad du vill. Mark, guld...
Jag vill inte ha ditt guld!
Det enda jag vill är att folk som jag ska få leva i fred.
Att magiutövare blir tolererade, inte förföljda.
Det är allt jag begär.
Det är priset för din faders liv.
Jag ger dig mitt ord. Det ska bli ändring när jag är kung.
Då ska du inte behöva leva i fruktan.
L så fall hjälper jag dig.
- Då rider vi omedelbart. - Nu...?
- Min far blir allt svagare. - Jag har ingen häst.
- Merlin kan traska hem. - Låter du din tjänare gå till Camelot?
Jag har god lust att inte hjälpa dig!
Jag struntar i vems häst du tar. Vi måste skynda oss!
Först måste jag plocka några sällsynta örter.
Jag kommer till Camelot vid skymningen. Så får det lov att bli.
Jag möter dig vid nedre porten. Ge mig ditt ord på att du kommer.
Du har mitt ord.
- Du får vänta här en stund. - Varför då?
Alla dessa frågor...!
För en enda gångs skull kan du väl göra som du blir tillsagd!
Visst...
Merlin?
- Vad höll du på med? - Jag kissade.
- Hela tiden? - Jag var verkligen nödig.
Det är något allvarligt fel på dig.
Merlin! Jag började tro att det hade hänt något.
Förutom att Arthur tror att jag har abnorm urinblåsa, så gick det vägen.
Då tänker du göra det i alla fall?
Arthur har lovat att göra magi lagligt när han blir kung.
- Och om något går snett? - Jag riskerar alltid att avslöjas.
Jag måste ta den här chansen.
Alla snackar om mitt storartade öde. Det kanske är det här de menar!
Arthur har sökt upp en trollkarl. Han tänker hela Uther med magi.
Då måste vi se till att det misslyckas.
- Den är kall. - Den är bunden till vänsterhandens väg.
- Lägg den om Uthers hals. - Vad kommer den att göra?
All helande magi får motsatt effekt.
Genom att försöka bota sin far kommer Arthur att besegla hans öde.
- Då förlåter han aldrig sig själv... - En nedbruten prins blir en usel kung.
- Jag hittar inte rätt besvärjelse. - Du läser i fel böcker.
Gwillem av Cambria var skogstokig, men en bättre helare fanns inte.
Det har varit en kall dag. Du kanske skulle tända en brasa?
Till sist ska du få vad du förtjänar...gamle vän.
- Använd fyra droppar, inte mer. - Bara jag minns besvärjelsen...
- Du måste lita på dig själv. - Mer/in!
Du måste få bort honom!
- Har du sett min padda till tjänare? - Tyvärr inte.
- Vari hela friden kan han vara? - Har du försökt på tavernan?
Han kommer att önska att han aldrig blivit född.
- Varför just tavernan? - Det var det första som föll mig in.
Välj det andra eller tredje nästa gång. Vad som helst utom tavernan!
Lycka till.
- Jag började tvivla. - Jag gav dig ju mitt ord på att komma.
Vi har bråttom.
Om jag inte misstar mig ligger palatset åt det hållet.
- Jag får inte synas med en trollkarl. - Bryter du redan ditt löfte?
- Jag skulle ju slippa leva i fruktan. - Du har inte helat far än.
När du har gjort det infriar jag mina löften.
- Kan du verkligen inte gå fortare? - Man är inte snabbare i min ålder.
- Jag måste vila. - Vi har inte tid.
Då kanske du skulle bära mig.
Visst, om det går fortare på det viset...
- Skänklade du mig? - Vem är det nu som spiller tid? Hoppla!
Snabbare. Snabbare!
- Ni kan gå. - Vi har order att inte lämna vår post.
Och jag sa att ni kan gå.
- Vänta... - Är det något som är på tok?
Far har lärt mig att aldrig lita på magi.
Du har blivit räddat till livet av magi otaliga gånger.
- Vad yrar du om? - Jag menar bara att magin omger allt.
Den är en del av själva världsväven.
Hur kan jag veta att det är rätt beslut?
Jag vet att du har fått lida på grund av magi.
Som så många andra.
Men inte all magi, och inte alla trollkarlar, är likadana.
Jag vill bara visa att magi kan användas för goda ändamål.
Jag hoppas att du en dag kommer att se mig i nytt ljus.
Far...
Arthur...!
- Vad är det som händer? - Jag vet inte.
Gör något!
- Han är död. - Det får han inte vara.
Far...
Vad har du gjort?
- Det skulle inte bli så här. - Du gav mig ditt ord.
Du har dödat honom!
Du ska dö för det här!
Jag beklagar, Arthur.
Kungen är död.
Besvärjelsen fungerade.
Det är jag säker på.
- Jag vet inte vad som hände. - Det gör jag.
Den här hängde runt Uthers hals. Den är förtrollad.
Den gav besvärjelsen motsatt effekt. Uther hade inte en chans.
- Morgana... - Det verkar inte bättre.
- Uther är död, eller hur? - Hur visste du det?
Jag kände hans smärta.
Borde inte Uthers död vara skäl att fira?
Arthur tar hans plats.
- Jag firar först när tronen är min. - Det kan bli snarare än du anar.
Arthur är ung och oprövad.
Han lär vända sig till sin morbror, och jag ska se till att han misslyckas.
Jag beklagar verkligen.
Jag önskar att jag hade kunnat göra något.
- Det är jag ensam som bär ansvaret. - Nej, det var inte ditt fel.
Jo, skulden är helt min egen.
Far bekämpade magi i 20 år.
Jag borde ha vetat bättre.
Jag var så arrogant...
- Det kostade min far livet. - Du gjorde vad du ansåg rätt.
Trollkarlen ville knappast något illa. Uther var ju trots allt döende.
- Hans liv kanske stod bortom räddning. - Det får vi aldrig veta.
Jag har förlorat båda mina föräldrar på grund av magi.
Det är något alltigenom ont. Det ska aldrig glömma bort igen.
Han måste få sörja ifred.
Merlin?
Allt det här är mitt fel. Jag dödade honom.
Du dödade inte Uther. Det var Morgana som gjorde det.
Uthers livsgnista dog när hon krossade hans hjärta.
Du måste se framtiden an.
Efter Uthers död kan Arthur beträda tronen.
Vi måste hoppas att han skänker landet fred och jämvikt.
Magi kommer fortfarande att vara olagligt.
Jag har vänt Arthur mot den för evigt.
- Han får aldrig veta vem jag är. - Jodå, tids nog.
Pressen på honom blir ännu större när han är kung.
Då behöver han dig mer än någonsin.
Vi kan inte göra mer. Kom, så går vi och äter kvällsmat.
Jag tror att jag väntar här.
Merlin.
Det är morgon.
- Har du suttit här hela natten? - Jag ville inte lämna dig ensam.
Du är en lojal vän, Merlin.
- Du måste vara hungrig. - Utsvulten.
Jag med.
Kom, du får fixa frukost åt oss.
Lovar och svär du högtidligen-
-att regera Camelots folk enligt deras egna lagar och sedvänjor?
Det svär jag.
Skall du, så långt det står i din makt-
- låta lag, rättvisa och barmhärtighet vägleda alla dina beslut?
Det skall jag.
L kraft av mitt heliga ämbete kröner jag dig till Arthur, konung av Camelot!
Länge leve konungen!
Vi kan inte lita på Borden.
- Vad vill du? - Hjälpa dig.
- Vi vet vad han gömde. - Ett drakägg.
Vill du att ägget ska gå förlorat?
Det här är en chans på tusen, Merlin.
Översättning: Magnus Lässker www.undertext.se